Vart är hon på väg?
Hallå?
Michael?
Hallå?
- Idiot! - Vadå?
- Du skrämde mig. - Det var ett skämt.
- Sak samma. Jag drar. - Vänta. Nej, var inte sån nu.
- Det har skulle vara romantiskt. - Det här är inte romantiskt.
Det är skrämmande. Jag fryser häcken av mig.
Visst. Då glömmer vi det.
Glömmer vad?
Grattis på födelsedagen!
Jag fyller inte år.
Jag är tidig. Jag kunde inte vänta.
Det är riktiga diamanter ifall du undrar.
Det är för mycket.
Då tar jag tillbaka det.
Nej, nej! Jag älskar det.
Det är vackert. Tack så mycket.
Vad är det?
Du hör saker igen.
Nej. Jag har bara huvudvärk.
Jag mår bra.
Jag vill bara härifrån. - Laurel!
Pappa.
In i bilen.
Hej då.
Ta på dig kläder.
- Vad gör du här uppe? - Följde du efter mig?
Jag bad dig att hålla dig borta från honom.
Michael och jag ska gifta oss.
Det kommer inte på fråga.
Jag fyller 18 nästa vecka. Du kan inte stoppa oss.
Du fyller 18.
Varför hatar du honom så mycket?
Han har inget med det att göra. Jag hatar mig själv.
Jag hade så många planer för dig. Allt blev förstört.
- Pappa, vad gör...? - Det var mitt fel.
Förlåt för vad jag gjorde.
Har du druckit? Pappa...
Jag visste inte vad jag skulle göra. - Vad pratar du om?
Pappa, kan du sakta ner! Pappa!
Se upp!
- Släppt ut mig. - Mörkret kommer för att ta dig.
Släpp ut mig! Nej!
- Nej! - Sluta!
Pappa!
Du får inte fylla 18!
Förlåt mig, Gud. - Låt bli, pappa!
Sluta!
Låt bli, pappa. Låt bli!
Pappa.
Jag förstår inte.
Förlåt mig, Gud.
Jag kunde inte låta dig fylla 18.
Jag kunde inte låta dem ta dig.
112. Vad är det som har hänt?
112. Är du där?
Hallå?
MOLLY HARTLEY NUTID
Du är uppe tidigt. Har du sovit gott?
Ja.
Mår du bra?
Den här klädseln gör mig illamående, om det är det du menar.
Jag tycker att du ser fin ut.
Du bär inte dina glasögon.
Ännu bättre.
Det är en bra skola, Molly.
En av de bästa i staten. Lova mig att du ger det en chans.
En ny start, okej? För oss båda.
Okej. Ha så kul.
Ja.
Du är en enastående student, fröken Hartley.
Jag är säker på att du kommer att tycka att Huntington Prep är-
-lika utmanande som din förra skola.
Din far...
...har begärt ett möte med vår skolkurator.
Dr. Emerson, rum 260.
Stig på.
Fröken White. Fröken White, fröken Hartley.
Fröken White följer dig till dina lektioner.
"Nej, var du fördömd; sedan du mot hans vilja valt att sörja obehindrat."
En gång till med känsla, Mr. Young.
"Nej, var du fördömd; sedan-"
Mr. Draper, det här är Molly Hartley.
Hon är från Boston, och hon hade VG i betyg på Filmore Prep.
Välkommen, fröken Harley från Boston.
Någon annan väsentlig information som vi borde veta om dig?
Hobbyer? Matallergier, kanske?
Jag skojar. Slå dig ner.
Vi är mitt i "Det förlorade paradiset".
Vi kan dela.
Sotis.
Ursäkta?
Är vi klara, mina damer? - Ja, jag är klar.
Kan vi fortsätta?
Mr. Young, fortsätt läsa. - "Dit jag flyr finns helvetet."
Vill du ha pizza? Eller kanske en macka?
Jag bjuder.
Oroa dig inte. De skrattar inte åt dig.
Folk hånar mig för att jag går här på stipendium.
Inte för att det är deras sak.
Och några är förnärmade för att jag har ett nära förhållande till Jesus.
Det stör inte mig.
Mår du bra?
Molly?
Jag kommer tillbaka.
Vill du att jag följer med? - Nej.
Du kan inte gömma dig hela dagen.
Tro mig. Jag har försökt.
Förlåt. Jag skulle inte skrämma dig.
Allt väl?
Jag är Joseph Young, från engelskan.
- Ja, det minns jag.
- Jag är oftast bra på det här. - På vad?
Flörta, antar jag.
Ingen brukar bli skadad dock.
Det är lugnt. Ingen skada skedd.
Bra.
Skippar lektion redan första dagen? Det är fräckt.
- Jag har ingen sjätte lektion. - Det har alla.
Okej, jag förstår. Mystiska kvinnan.
Vad ska du göra nu? Vill du äta något?
Den där tjejen från engelskan?
- Vem, Suzie? - Hon är din flickvän, eller hur?
Vi kan vara vänner. Alla behöver väl vänner?
Jag är ny här. Jag behöver inte hamna i trubbel.
Okej.
Jag måste hem.
Vänta. Jag kan skjutsa dig om du vill.
Nej, tack.
Vi ses i skolan imorgon.
- Och? - Och?
Hur var din första dag i skolan?
Hur var första dagen på jobbet?
Stressig. Hade många möten.
Äckligt kaffe.
Samma här.
Träffade du skolkuratorn?
Ja. Han var snäll. Skolan är bra. Allt är bra.
Jag hoppades att det skulle vara bättre än bra.
- Kanske ypperligt, eller lovande. - Sluta agera som om allt är okej.
Det kommer det aldrig att bli.
- Vad är det med dig? - Inget.
Jag gör mitt bästa för att hålla samman familjen-
-och jag förväntar mig att du gör detsamma.
Kan hon ta sig ut?
Kan hon ta sig ut från det där stället?
Hon är sjuk. Men chansen finns att hon blir frisk och om det händer...
Jag vill veta om hon kan ta sig ut. Jag vill veta att hon är inlåst för gott.
Hon kan inte skada dig, Molly.
Ingen kommer skada dig igen. Det tillåter jag inte.
Okej?
Om du ändrar dig och känner för att träffa henne så är det okej också.
Nej.
Hon är fortfarande din mor.
Jag är inte hungrig.
Vill du att jag lagar något annat?
Jag måste börja med läxorna.
- Mamma? - Molly.
Älskling, kom och be med mig. Be.
Be, Molly!
Jag avsäger Hans verk och ger Dig mitt liv. Fyll mig med Din Heliga Ande. Be!
Förlåt mig. Jag har syndat.
Du vet att jag älskar dig.
Förlåt, men jag vet vad du är nu.
Och det här är det enda vägen. Du förstår, eller hur?
Nej.
Slut dina ögon, Molly. Jag kan rädda dig.
Är du vaken, Molly?
Ja!
Hej.
Okej, slå dig ner.
Efter att ha läst era arbeten om "Det förlorade paradiset"-
-har jag beslutat att ändra lektionsplanerna en del.
Skicka bakåt.
- Kolla in. - Bibeln?
Det här ska inte läsas i ett religiöst sammanhang.
Men det verkar som om många av er inte har de behövliga referenspunkterna-
-för att till fullo uppskatta dessa ironiska texter av engelsk litteratur.
Leah, vi ska läsa lite extra.
Mina föräldrar betalar inte undervisning för att jag ska sitta i bibelskola.
Dina föräldrar betalar för utmärkt utbildning, vilket är vad jag ger dig.
Tack, men nej tack.
Ja, Alexis?
Jag har redan en bibel. Jag behöver inte den här.
Vi använder oss av samma utgåva som alla andra av bibeltexter.
- Det känns inte bekvämt för mig. - Förlåt?
Det känns inte bekvämt att prata om bibeln som om något slags ämne.
Det är Guds ord, ingen diskutabel novell som du förhör oss på.
- Jesusnolla. - Det räcker.
Det är vanhelgande. Det är hädiskt.
Alexis, jag uppskattar din tro. Det gör jag.
Du måste lära dig att navigera i den utomkyrkliga världen om du ska lyckas.
Jag kan navigera i den utomkyrkliga världen utan att ifrågasätta min tro.
Jag förstår inte varför vi måste prata om det här som om det vore ett val.
Jag...
Har du något att tillägga, Molly?
Du blöder.
Varsågod.
Du får gå ifrån.
Okej, öppna psalmboken.
- Och Leah leda oss. - Får man bättre betyg?
Molly?
Hallå?
Molly?
- Hallå?
Molly?
- Vem där? - Molly?
Hallå?
Molly? Molly? Var är du, Molly?
Molly?
Molly? Är du okej?
Jag tog med en ren tröja.
- Molly, vad är det som händer? - Jag kan inte, jag kan inte...
Hjälp mig någon!
Mår du bättre? Jag var på campus på möte.
Jag är Dr. Emerson.
Jag antar att du blev distraherad när du skulle hit igår.
Jag förstår.
Det måste vara överväldigande på din första dag men din far insisterade.
- Han oroar sig mycket. - Jag hoppas det är lugnt.
Det är fortfarande tekniskt förseglat.
Allt stannar mellan oss, okej?
Jag måste inte vara här.
Jag hörde att du fick en panikattack på lektionen idag. Vill du berätta om den?
Det var bara näsblod. Jag flippade ut av blodet bara.
Måste vara svårt att vara ny även under de bästa omständigheterna.
Jag är också ny. Det är svårt för mig.
Hur mår du i övrigt?
Vad det än står där, så är jag inte som henne.
Det antyder vi inte heller, Molly. Du är vårt enda intresse.
Som jag sa, jag mår bra.
Din mamma knivhögg dig i bröstet med några saxar.
Det fanns inget tecken på mental sjukdom. Ingen varning.
Jag minns inte, okej?
Alla frågar vad som hände, och jag minns inte.
- Hon är inlåst, hon kommer inte ut. - Skulle du vilja veta hennes diagnos?
Förmodlig mental störning.
"Tecken på paranoid schizofreni-
-eller schizoaffektivt syndrom åtföljt av manodepressiv sjukdom."
- Jag förstår. Hon är galen. - Det är okej att vara rädd, Molly.
- Va? - Att utveckla samma symtom.
Det finns en genetisk komponent till sjukdomen.
Vi ska hålla ett öga på dig.
Vi ska inte låta något hända dig.
Böcker?
Slår du upp i böcker? Är det inte det datorer är till för?
Skolan spårar allt man slår upp på datorn.
En standard procedur.
Jag tog dig inte för att vara den paranoida typen.
Det är jag inte.
Jag gillar inte när folk dokumenterar mina tankar.
"Medicinska symtom på mentala sjukdomar"?
Du behöver inte den här. Jag kan ge dig en diagnos.
Det här är inte bra. Det är...
Ebola.
- Bra gissat. - Ja, det var-
-typ näsblodet du efterlämnande.
- Du har bara har sex timmar att leva. - Synd.
Nu kanske du låter mig skjutsa hem dig-
-eftersom du inte har mycket tid kvar.
Då det är dödligt, antar jag att jag kan göra ett undantag.
Bra. Då drar vi.
- Är du bra kompis med Alexis? - Nej. Hur så?
- Vet inte. Jag undrade bara. - Hon är snäll mot mig, det är allt.
Snäll? Jag kan vara snäll.
- Vad fan hände? - Inget.
Du blödde näsblod. Du hyperventilerade.
Du fick en panikattack. Är inte det något?
Vi ses imorgon, Molly. Det är lugnt.
Molly, hur tror du jag känner-
-när min dotter är skadad och blöder och inte ens ringer mig?
Förlåt. Jag överreagerade.
Jag är orolig för dig.
Du brukade inte oroa dig.
Du brydde dig inte om mig alls.
- Sluta försöka kontrollera mitt liv. - Det gör jag inte.
Åkte du för att träffa henne?
Hon är min fru.
Du måste berätta när du inte mår bra. Jag måste få veta.
Va? Måste du veta om jag är galen också?
Raring, du är inte galen.
Jag har huvudvärk. Jag hör saker. Allt är en röra. Jag...
Det var mitt fel.
Imorgon bokar jag tid hos en doktor.
Vi undersöker dig. Jag vet att allt kommer att vara bra.
Vi ska ta oss igenom det här. Okej?
Molly?
Fan.
Molly?
Jag vet vad du är, Molly,
Vänta! Pappa!
Pappa, hjälp mig. Släpp ut mig!
Molly, vad är det som händer?
Pappa, släpp ut mig! Pappa!
Molly! Molly!
Pappa! Pappa!
Molly? Molly, vet du var du är?
Molly, är du med mig?
Ta det lugnt. Slappna av.
Vad är det som händer?
Du är på sjukhus. Allt är bra, älskling.
- Du kommer att bli bra. - Hur länge har du blött näsblod?
Ett tag, sedan mamma...
Har du upplevt problem med synen? Huvudvärk? Yrsel?
Ser du den lilla fläcken? Det är troligtvis en tumör i bihålan.
En förändring i näsan. En liten massa blodkärl-
-växer utom kontroll och skapar ett rejält tryck i huvudet.
Det förklarar näsblodet, huvudvärken och synproblemen.
Att höra saker, då? Kan det också hända?
Ibland kan trycket orsaka stunder av svindel-
-eller hörselhallucinationer, desorientering.
Jag trodde jag höll på att bli galen.
Vi upptäckte det tidigt, så det är inget att oroa sig över.
Dessa saker är odrägliga, men är oftast godartade.
Vi utför ett endoskopiskt ingrepp och övervakar dig några dagar.
Du har inget emot att missa skolan väl?
Bra. Jag bokar in operationen imorgon bitti. Vila nu.
Där ser du. Allt kommer att ordna sig.
Allt kommer att bli bra.
Är min pappa här?
Finns det vatten?
Jag vet vad du är.
Det är okej, det är okej. Du mår bra.
Operationen är klar nu, raring. Allt gick bra.
Det blev inga komplikationer. Tumören är godartad.
Hon var här.
- Vem? - Mamma.
Nej, det är bara du och jag.
Jag såg henne. Hon försökte...
Nej, det är bara bedövningen.
Slappna av. Lägg dig ner.
- Jag antar att du inte vill ha besök? - Besök?
En kompis från skolan kom för att träffa dig.
Ska jag säga till henne att komma tillbaka när du mår bättre?
- Nej. Det är lugnt. - Okej. - Kom in.
Jag ska fixa käk. Vill ni ha någonting, flickor?
En pizza, eller pommes frites?
Nej tack, Mr. Hartley.
Okej. Jag kommer strax.
- Din pappa verkar snäll. - Ja.
Min mormor jobbar på sjukhus.
Hon säger att blommor gör hela skillnaden.
Hur visste du att jag var här?
Alla på Huntington vet allt. Inga hemligheter.
- Du är nyheten, men oroa dig inte. - Vad menar du?
Jag tog med några läxor.
Tänkte jag kunde hjälpa dig att komma i kapp.
Varför är du så snäll mot mig?
Molly, får jag ställa en fråga?
Visst.
Har du blivit räddad?
Doktorn hittade tumörer tidigt. Jag mår bra.
Det är inte det jag menar.
Okej.
Är du döpt?
- Mina föräldrar tror inte på sånt. - Men du, då?
Det är ditt liv, din resa. Vad tror du på?
- Jag är orolig för dig. - Jag känner mig lite trött.
Jag tog med den här till dig.
Tack.
Visst.
Jag ber för dig varje kväll.
- Hur mår du? - Bra.
Din fyller år snart. Vad sägs om en fest?
En fest?
- Tårta, presenter, en clown. - Ingen clown.
Tiden rusar förbi snabbare än du tror, Molly.
Igår var du flickan med tofsar. Och plötsligt är du 18, vuxen.
Du behöver mig inte längre.
Oroa dig inte. Jag behöver dig.
Alexis, det räcker med nynnandet.
- Förlåt. - Tack.
Jag är så glad att du är tillbaka.
Min mormor sa att jag får komma över och hjälpa dig att plugga.
Okej.
- Vi ses om några minuter. - Okej.
- Välkommen åter. - Tack. Snyggt fångat.
Jag trodde inte du skulle vara tillbaka så snart.
Jag skulle ha klagat över operationen och stannat hemma en månad, eller två.
Det var ingen hjärnoperation.
- Du mår bättre nu väl? - Jag mår bra.
Toppen. Då kan du komma på min fest ikväll.
Ikväll? Det är tisdag.
Exakt. Det är tisdag, och mina föräldrar är inte hemma.
- Jag vet inte. Kanske. - Du behöver den hemliga koden.
- Hemliga koden? - Till grinden.
Man kan inte vara för försiktig.
Och ta med vem du vill så länge det inte är en kille.
Kom nu så drar vi!
Vänta! Var bor du?
Molly. Mår du bättre?
- Ja. Tack.
Jag hoppas det inte var alltför allvarligt.
Nej.
Vad pratade du och Joseph om?
- Inget. Vi är bara kompisar. - Naturligtvis.
Det måste vara svårt att vara i din situation.
Vad ska det betyda?
Han vill egentligen inte att du kommer.
Förlåt. Jag såg dig inte ens där.
- Du är en subba. - Jag vet.
Jag hatar henne.
Vill du äta?
Ska du gå?
- På festen? - Ja, på festen.
Jag vet inte om jag vill gå.
Jo, det vill du. Du vill gå, och du tar mig med dig.
Vill du gå på festen?
Snälla. Egentligen bryr jag mig inte.
Det är iallafall nåt att göra.
Kom igen. Du kan inte säga att du inte är uttråkad av det här stället.
Du kan väl räkna?
- Hur lyder ditt utegångsförbud? - Utegångsförbud?
Molly!
- Här borta. - Jag vet inte.
Jag kör inte cafeteriagrejen. Ring mig senare.
Dissa bibelnollan.
Molly?
Hallå?
- Vart sa du att du var på väg? - Till studiegruppen.
Det kan bli sent.
Vi har ett stort prov imorgon. Kalkylering.
Är du säker att du orkar det här?
Det var du som sa att jag mådde prima, eller hur?
Dessutom måste jag komma i kapp.
- Inte för sent. - Inte för sent, jag förstår.
Vi drar.
Du glömde väl nåt?
Pappa, det här är Leah. Det här är min pappa.
- Hej, pappa. - Trevligt att träffas, Leah.
- Se till att hon inte pluggar för hårt. - Det blir inget problem.
Okej. Ha din telefon påslagen.
Snygg klädsel.
Bättre.
- Vet du var han bor? - Alla vet var Joseph Young bor.
Hans pappa äger halva stan. Visste du inte det?
Nej.
Suzie låter dig inte få honom utan kamp, så...
Vem säger att jag vill ha honom?
Ja, okej. Det var övertygande. Bra jobbat.
Jag såg dig på Emersons kontor häromdagen.
Jaså?
Än sen, betyder det att vi delar nu?
Borde vi läsa varandras dagböcker och vara bästisar för alltid?
Jag har aggressionsproblem.
Pappa dog i halscancer förra året.
När han var död fick jag veta att han inte ens är min riktiga pappa.
Det visade sig att jag är adopterad.
Min riktiga föräldrar gav bort mig.
De hade inte lust att behålla mig.
Du då? Har du lågt självförtroende? Mild depression?
Eller någon pyskosexuell sjukdom?
Mamma försökte döda mig.
Hon högg mig i badrummet en dag efter skolan.
Säkert.
Du skojar med mig.
Hon är inlåst på psykavdelningen utanför stan.
Clayton.
Pappa ville flytta hit för att få en nystart.
Och här är vi.
Du vinner.
- Vilken kod? - 6522.
Det här är ju toppen.
Du har verkligen aggressionsproblem.
Jag visste inte ifall ni skulle komma.
- Leah övertalade mig. - Det var så lite så.
Känner du allvarligt talat alla de här människorna?
- Nej. Borde jag det? - Förmodligen.
- Vill du ha en drink? - Visst.
Okej, jag hajar vinken. Vi ses.
- Vänta! - Följ med mig.
- Vad vill du ha att dricka? - Jag vet inte.
Jag ska överraska dig.
Du är rik. Riktigt rik.
Jag hoppas att det inte är din hake mot mig.
- Var är Suzie? - Vet inte. Hur så?
Undrade bara.
- Visste du att vi gjort slut? - Nej, det visste jag inte.
Saker och ting förändras. Människor förändras.
- Du ser annorlunda ut utan uniformen. - Det är en komplimang väl?
Naturligtvis. Prova det här.
För förändringens vind.
Vill du dansa?
Den här festen är galen. På ett bra sätt.
- Den är okej, antar jag. - Har dina föräldrar inget emot det?
Vi pratar inte om dem.
- Jag är glad att du kom. - Jag med.
- Polarn! - Va?
Killen från Lincoln stoppade ett paket frysta burritos i toaletten.
- Va? - Har du en sugklocka eller nåt?
Ja, det har jag.
Vänta. Stannar du medan jag fixar det här?
Ursäkta. Jag kommer tillbaka. Jag lovar.
- Vad fan gör du här? - Ditt ex bjöd in mig.
Mitt ex?
Ska jag bli chockad? Ska jag springa iväg och gråta?
Ska jag bli rädd?
Alla vet att du är psyksjuk, Molly. Precis som din mor.
Slå tillbaka, tjejen!
Dra åt helvete.
Håll dig borta från min kille.
Jag gillar inte att bli hotad.
Din subba!
Låt mig va!
Du klådde upp henne!
Inte en chans.
Så han blir ivägskickad i typ tre veckor och han gråter...
- Jag vill åka hem. - Va?
Jag vill åka hem.
Okej, okej. Jag är inte redo ännu.
Om det inte vore för mig så hade du inte varit här. Jag bjöd in dig.
Tyvärr. Jag tror jag är för full för att köra hem dig.
Fråga din nya kille.
Molly! Molly, vänta.
Jag menade det inte.
Fan.
- Hej. - Pappa?
Var tusan är du?
Jag har försökt ringa dig. Du har inte haft telefonen på.
Förlåt. Jag vill att du hämtar mig.
- Vet inte om.. - Molly?
- Pappa? Pappa? - Är du där?
Molly!
Molly?
Jag är vid en telefonautomat. Adressen är 145 Fairport Drive.
Det är mittemot en gammal grillrestaurang.
- Är du utom fara? - Ja, det är jag.
Gå in på restaurangen och vänta på mig där.
- Jag åker direkt. - Okej.
Jag vet vad du är och kan inte låta dig vara fylld av mörker. Fattar du?!
Molly! Molly!
Molly! Låt mig rädda dig!
Mamma?
Var är du? Var är du?
- Var är hon? - Mår du bra?
Var är hon? Var är hon?
Molly.
- Hon var här. - Nej.
Jo.
Jag vet vad jag såg.
Jag ringde Clayton, raring. Hon är på sitt rum.
Hon har varit på sitt rum hela kvällen.
- Jag är rädd. - Var inte det. Jag finns här.
Det är inte gott nog.
Allt kommer att bli bra.
Suzie.
Jag är verkligen ledsen.
- Jag vet vad du är. - Va?
Vad är jag?
Molly, är du okej? Jag har varit så orolig för dig.
Jag har lämnat meddelanden. Varför har du inte ringt mig?
Jag vet inte.
Vad hände den där kvällen på festen?
- Det var inte meningen att skada henne. - Jag bryr mig inte om Suzie.
Jag bryr mig vad som hände dig.
Jag vet inte vad som hände.
Du kan berätta för mig. Prata med mig, det är okej.
Snälla.
Låt mig va.
- Alla borde bara låta mig vara. - Molly!
- Det kändes verkligt. - Men du förstod att det inte var det.
Vad är det som händer med mig?
Fruktan är kraftfull känsla, Molly. Spelar sinnet ett spratt.
Det får dig att se och höra saker som inte finns där.
Ingenting är fel på dig. Du är helt normal.
Ingenting hos mig är normalt.
- Varför försökte hon döda mig? - Din mor är väldigt sjuk.
Hon mår inte bra. Hon tänker inte klart. Förstår du?
Vi ska ta oss igenom det här tillsammans.
Okej.
Varsågod. Ta den här.
Jag vill att du ringer när du behöver prata.
Jag finns här för dig.
Okej.
Molly. Jag är verkligen ledsen.
Jag borde ha kört hem dig häromkvällen.
Det spelar ingen roll.
Men du fyller år imorgon. Vi hittar på något.
Molly.
Hej.
Jag måste hem. Förlåt.
Jag känner till festen.
Jag vet vad som hände. Suzie Woods berättade allt.
Det spelar ingen roll.
Jag är inte arg att du struntade i mig. Ärligt alltså.
Du borde komma med in.
Kan inte.
Vad du än går igenom, så kan vi hjälpa dig.
Om du är förlorad, om du är rädd, så kan vi hjälpa till.
Om du accepterar Gud till hjärtat, så blir du välsignad med evig frälsning-
-andligt skydd, nåd. Är det inte det du vill?
Du är en god människa, Molly. Låt mig hjälpa till.
Hej, du har kommit till Robert Hartleys mobiltelefon.
Jag kan inte svara just nu, men lämna ett meddelande-
-så ringer jag så fort jag kan.
Jag är hemma. Jag skulle ringa när jag kom hem, så nu ringer jag.
Dumma lås.
Stick härifrån!
Molly, sköterskan släppte ut mig.
Hon släppte mig för att hon är troende.
Vad vill du mig?
Rädda dig. Det är allt jag vill.
Du har ingen aning om vad som ska hända dig.
Känner du det, Molly? Det finns ondska överallt.
Mörkret kommer efter dig, älskling. Det kommer.
Vad händer med mig?
Jag är så ledsen. Vi gjorde ett hemskt misstag.
Du skulle egentligen inte leva. Vi var så svaga. Vi var själviska.
Du dog natten du föddes-
-på badrumsgolvet på en restaurang. Du föddes för tidigt.
Jag hann aldrig till sjukhus. Det var så mycket blod.
Jag hade förlorat barn tidigare, missfall, och jag kunde inte förlora ännu ett.
Men så kom en kvinna.
Jag vet inte varifrån, men plötsligt stod hon där-
-och erbjöd oss ett avtal.
Hon lovade att få liv i dig.
Älskling, de visste att du var speciell. Det var därför hon kom.
Hon lovade oss 18 år tillsammans.
Sen skulle du tillhöra dem.
- Jag tror dig inte. - Det finns andra som du.
- Pappa skulle ha sagt nåt. - Nej, han vägrar inse sanningen!
Han gjorde ett val, men förstår inte. Men jag vet vad vi gjorde!
Jag vet att det här har hänt tidigare.
- Du är tokig! - Nej, jag är inte tokig.
Om jag inte stoppar dig nu, kommer du göra hemska saker.
Jag vill ställa saker till rätta, innan det är för sent, innan du fyller.
Förstår du inte vad som händer med dig?
Känner du det? Du dras bort från den här världen.
Allt du gör är i tjänst för dem! Ditt liv kommer inte längre vara ditt!
- Förstår du inte? Jag kan rädda dig. - Nej!
Må Gud ta dig så du kan bli räddad!
- Molly! - Hjälp! Hjälp mig!
Molly!
Nej! Jag kan inte låta dig leva!
Jag kan inte låta mörkret ta dig.
De kommer efter dig.
Nej! Jag älskar dig. Älskling! Nej!
Nej!
Hon kom tillbaka.
Hon berättade allt.
Vad hände natten jag föddes? Vad händer på min 18:e födelsedag?
Molly, vi gjorde ingenting! Hon ser i syne!
Hon visste att något skulle hända och hon försökte hjälpa mig!
Hon ville stoppa det!
Nej! Inget kommer att hända dig.
Det är inte sant. Det var något religiöst pucko som jävlades med mammas sinne.
Du måste göra något! Jag fyller år imorgon!
- Du kan inte låta dem ta mig. - Ingen ska ta dig.
Precis så här började det med mamma-
-med de religiösa synerna, paranoia, och förlorat grepp om verkligheten.
Hon är död på grund av mig!
Jag låter det inte hända igen. Jag förlorar inte dig också.
Släpp!
Jag ska fixa hjälp åt dig. En duktig doktor.
Någon som kan hjälpa dig att se sanningen.
Jag känner till sanningen!
- Jag måste stoppa den! - Låt mig då hjälpa dig.
Låt mig ta dig till en tyst och lugn plats.
Jag låter dig inte låsa in mig!
Vad gör du här?
Jag behöver din hjälp. Visste inte vart jag skulle vända mig.
Naturligtvis hjälper jag till, men du måste berätta vad som står på.
Är det för sent för mig?
Är det för sent för mig att bli räddad?
Det är aldrig för sent.
Även om någon valde en hemskt väg åt mig?
Du är ansvarig för din egen frälsning. Gud låter dig göra det valet själv.
- Är du säker? - Naturligtvis.
Det väljer jag då. Jag väljer frälsning.
Jag är glad att du kom, Molly. Du ångrar inte den här resan.
Nej! Jag kan inte resan iväg.
Du måste hjälpa mig nu. Tiden är knapp.
Lite tid för vad?
Jag behöver skydd innan det är för sent.
Snälla, hjälp mig.
Följ med.
Den här vägen.
Ta på dig den här.
Det här fungerar väl?
Om du accepterar Jesus Kristus till ditt hjärta, så blir du renad.
Du föds ur vatten och ur Anden, och du blir räddad.
- Det är det du vill väl? - Ja.
Följ med mig.
Tror och litar du på Gud, den Allsmäktige Fader, skapare av himlen och jorden-
-som gav oss sin ende son att dö för oss?
Tror du på Hans son, Jesus Kristus, som korsfästes för våra synder-
-som återuppstod från de döda, är den enda vägen till frälsning?
Tror du på den Heliga Anden-
-som möjliggör för oss att mottaga Guds ord, och tro på evangelierna?
Säg till om du tror.
Ja.
Vill du bli döpt för att stoppa det här ödet?
Ja.
Slut dina ögon.
Är det klart?
Vad är det?
Vet du var min mormor är sjuksköterska?
Clayton.
Jag känner till din mor och hennes tro.
Jesus, förlåt mina synder.
Det här räddar din själ!
Du lovade mig!
Det gör jag! Jag räddar dig. Nu får du vara hos Gud!
Stanna kvar. Jag skickar dig till himlen.
Jag vet vad du är.
Jag kan inte låta dig leva! Förstår du inte? Det här är enda sättet.
Förlåt.
Molly? Herregud! Mår du bra?
Vad hände? Kom hit.
Hoppa in i bilen. Det kommer att bli bra.
Ska du berätta vad som hände?
Det är många saker du inte känner till om mig.
Hemska saker.
- Jag kan förmodligen säga samma sak, - Nej!
- Du förstår inte. - Okej, förklara för mig.
Snälla, Molly. Berätta vad som hände.
Hej, Mr. Hartley. Är Molly här?
Nej. Nej.
Jag...
- Jag har köpt en present, så... - Jag tar den.
Okej.
- Mår Molly bra? - Hon mår säkert bra.
Har du någon aning om var hon kan vara?
Säg något.
Jag tror att du är trött. Gå in och sov lite.
- Jag visste att du inte skulle tro mig. - Vad ska jag säga, Molly?
Förväntar du dig att jag ska tro att din själ tillhör djävulen?
Inser du hur korkat det låter?
Förlåt. Jag menade inte att säga det så.
Nej. Du har rätt. Jag kanske är som min mamma.
Jag kanske håller på att bli tokig.
Nej! Det är inget fel på dig.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Vi måste bort härifrån-
-bort från din pappa, bort från den här jäkla stan.
Och åka vart då?
Pappa har nog med pengar i kassaskåpet för att kunna åka vartsomhelst.
Bara du och jag.
Du måste inte göra det här.
Jag kommer strax.
Det här är Amelia Emerson.
Lämna ett meddelande så ringer jag upp dig så snart jag kan. Tack.
Dr. Emerson, det är Molly.
Något har hänt och jag är i knipa, och jag vet inte vad jag ska göra.
Jag är hos Joseph Young och jag är verkligen rädd.
Om du kunde ringa mig...
Molly!
Joseph?
Vad gör du?
Är du förvånad? Du fyller år, eller hur?
- Imorgon. - Det är nästan dags.
Så grattis på födelsedagen några minuter för tidigt.
Ska du inte blåsa ut ljuset?
- Jag vill bort härifrån. - Men festen då?
Du skrämmer mig. Vad fan är det med dig?
Joseph, vi drar.
Vi drar!
Okej.
Dr. Emerson, du fick mitt meddelande.
- Meddelande? - Jag lämnade dig ett meddelande.
Nej. Inget meddelande.
Vad gör du då här?
Du fyller år, Molly. Det är därför jag är här.
Bara några minuter kvar. Hur känns det?
- Hur vad känns? - Ditt nya liv.
Vi är här för dig, Molly. Vi har sett dig växa.
- Vi har valt ut dig. - Nej.
Nej?
Visste du hela tiden?
Ljög du för mig?
Du lovade att hjälpa mig!
Han hjälper dig. Vi hjälper dig allihop.
Du är den utvalde, Molly.
Inser du inte vilken tur du har?
- Du kommer ha kraft som ingen före dig. - Jag valde inte det här!
Dina föräldrar gjorde valet åt dig.
De gjorde det för att rädda mitt liv. Det är inget val.
Visst är det det.
Men mänsklig svaghet har sina konsekvenser, det har det alltid.
- Pappa! - Förlåt, Molly!
Det var inte meningen att något av det här skulle hända.
Jag är här för att ge dig ett erbjudande.
- Jag trodde inte. - Vi gav dig precis vad du ville.
Ta mig istället. Det var mitt misstag. Ta mig!
Gud, förlåt mig. Jag har syndat.
- Jag avsäger Satan och allt... - Vad kan Gud erbjuda dig?
Vi har gett dig allt, ditt eget liv.
Och nu har du mäktig kraft framför dig.
- Jag vill inte ha den. - Det kommer du.
Gud ger oss alltid ett val.
Är det vad du tror? Att Gud ger dig ett val?
Dina föräldrar beslutade ditt öde. De vände sig bort från Gud.
De ingick en pakt.
Om du kanske dödar din pappa så kanske den blir upplöst.
Va?
Jag kan naturligtvis inte erbjuda dig det valet, men det kanske Gud kan.
Nej. Nej!
Sätt igång. Gör det. Gör det bara.
Fortsätt.
Jag älskar dig, raring.
- Det är det enda vägen. - Gör det bara.
Snälla, gör det.
Förlåt.
Jag älskar dig.
Jag har alltid älskat dig.
Nej! Nej!
Nej, nej, nej!
Du har alltid tillhört oss.
Välkommen.
Vi har väntat.
Patienten erkände mordet och kom hit för en vecka sedan.
Många självmordsförsök förekom-
-likväl religiösa vanföreställningar.
Jag vet att det är mycket att smälta.
Vi har haft honom under observation i en vecka.
Hittills har det inget förändrats.
Samspel med dig kanske kan få honom att lämna sitt skal.
- Nej. - Förlåt?
Jag kan inte. Jag måste gå vidare.
- Ge inte upp hoppet. Han är din far. - Inte längre.
Fröken Hartley, är det något du vill berätta för mig?
Det är precis så saker och ting var ämnade att vara.
Jag vet att ni kommer ta god hand om honom.
På eget bevåg-
-vill jag tacka Huntington Prep inte bara för att de välkomnade mig till skolan-
-utan också att de gett mig äran att läsa avskedstalet.
Jag tror verkligen att var och en av oss har ett speciellt öde-
-och vi är skyldiga världen att infria det ödet.
Vi är generationen som kommer att förändra världen som ingen gjort förut.
Det kan ni räkna med.
Lycka till, allihopa!
Ska vi?
- Grattis, Molly. - Tack.
Vi ses.